Spočiatku je to jednoduché.
Domov je to jediné, čo poznáš.
A všetci v ňom sú tvoja rodina.
Môj prvý domov bol plný mačiek.
A to som pes.
Mačky mali ostré pazúry, a keď boli šťastné, z bruška
im vychádzal zvláštny zvuk.
Mačiatka mali mačaciu mamu.
A ja som mala psiu.
Nevedela som si predstaviť ešte lepší život.
Ako som rástla, spoločne sme si vytvárali domov.
Chvíľku
sme boli šťastní.
Len sa na ne pozri.
Nepovedal si mi, že ich je toľko.
Len ich ber!
-Hej! -Mám jednu.
Bože, tie sú rýchle.
Mám jednu.
-Tam. -Poď sem.
Hej. Sú tu aj psy.
Braček!
Je ich tu vzadu celá kopa.
-Mám ďalšieho. -Sestrička!
Mám ho.
Máme tu dospelého pitbula.
No tak.
Len pokoj.
Pokoj.
Mám ju.
Mama!
-Idem von. -No tak.
Nachystaj väčšiu debnu.
Vychádzame von.
Mama?
Už nikdy som ju nevidela.
Neviem, čo by sa so mnou stalo,
nebyť mačacej mamy.
A s postupom času,
po troškách,
sa mačacia mama stala aj tou mojou.
-Ahoj. -Ahoj.
Je to tu.
Dobre. Takže sme z práce odišli skôr, aby sme urobili čo?
Vlámali sa na cudzí pozemok bez povolenia?
Toto nie je vlámanie, Olivia.
Toto je protizákonné vniknutie. A to je rozdiel.
Takže nás čakajú namiesto šiestich rokov v base len dva. Chápem.
-Som v pohode. -Tadiaľto.
Nemôžeš povedať, že chlap, čo zachraňuje mačiatka, nie je sexy.
To nevravím, vravím len, že ty nie si sexy.
Ďakujem. Sme tu.
-Poďme. Sú tam dole. -Dobre. Vážne?
Lucas, do tej diery nevleziem.
Nuž, si dobrovoľná záchranárka zvierat.
-Dobre. -Nemusíš tam liezť.
Len tam nazri.
-Je ich tam toľko. -Hej.
Zjavne tu boli ľudia z veterinárnej správy,
no nevzali ich všetkých.
A stavbár vraví, že zbúra celý blok
bez ohľadu na mačky.
Rodinu mi vzali ľudia, no tento človek menom Lucas bol iný.
-Chodil k nám každý deň... -Ahoj.
... a mačky mu dôverovali.
Ideme.
A skôr než som sa nazdala, moje labky sa dali do pohybu.
Počkajte!
Lucas! Pozri, šteniatko!
Preboha.
Ahoj. Čo ty tu robíš, slečinka?
Ahoj.
A aj chutil dobre.
Je fakt rozkošná.
-Ahoj. -Ahoj.
Tebe nebude ťažké nájsť domov.
No počkať.
Videla si, ako pribehla rovno ku mne.
Možno to je znak, že by mala zostať u mňa.
Lucas, nemôžeš sa starať o psa, jasné?
Čo urobíš, keď pôjdeš do školy alebo k veteránom?
Počuj, vlastne bývam s mamou.
Ale inak, ako to znie. Je veteránka.
Možno si ju videla u veteránov.
-Terri Rayová? -Hej.
No, ešte nie je schopná chodiť do práce,
takže je doma, aj keď tam nie som.
Možno by jej prospelo mať šteniatko.
Nikdy mi nebolo tak dobre, ako keď ma držal na rukách.
Naozaj sa zdá, že sa jej páčiš.
Šteniatko, čo také v ňom vidíš, čo ja nie?
Hej, vy! Zmiznite odtiaľ!
-Poďme. -Choď, nezastavuj sa.
To je súkromný pozemok!
-Uvidíme sa neskôr, dobre? -Fajn.
-Ahoj. -Zavolaj mi.
-Ahoj, mami. -Ahoj.
Myslím, že ju budeme volať Bella.
Zlatko, vieš, že nemôžeme mať šteniatko.
Zakazuje to nájomná zmluva.
Hovorí sa, že psy liečia depresiu.
-Kto to hovorí? -Som si istý, že to niekto hovorí.
Bude to jedna z tých vecí,
ktoré sú podľa mňa hrozný nápad, ale ty to aj tak urobíš?
Hej. A čo myslíš, od koho som sa to naučil?
S Lucasom sme sa úžasne hrali.
Bella, prines loptičku.
Hrali sme Prines loptičku.
Dosť.
-Hrali sme Dosť. -Dosť, Bella.
Musím sa učiť.
Tak poď.
Tu máš moju deku.
Voňala nádherne. Presne ako Lucas.
-Hrali sme Nehryz topánky. -Bella.
Nehryz topánky.
A potom sme mali ešte moju najobľúbenejšiu hru.
Čo? Čo chceš?
Snažím sa...
Chcela by si maličký kúsok syra?
Maličký kúsok syra ma napĺňal
-takým silným pocitom. -Tu máš.
Pocitom bezpečia, šťastia a tepla súčasne.
Bola som zamilovaná.
Musím ísť, musím už ísť!
Hrozne meškám.
Musím ísť do práce. Ahoj, Bella.
Jedna hra, ktorá sa mi nepáčila, bola Ísť do práce.
Buď dobrá.
Spoločnosť mi robila Lucasova deka,
no nebol to samotný Lucas.
-Stále som mala svoju mačaciu rodinu. -Spomaľ.
A aj Lucas sa stal
-jej súčasťou. -To nie je pre teba.
To je pre mačičky. Poď sem.
Vidíš ich?
Mačacia mama!
Milujem mačaciu mamu a milujem byť Bellou.
Poď, ideme domov.
Pohov, mačičky.
-Uvidíme sa zajtra. -Dobre.
Čas ísť spať, Bella, poďme.
A na konci každého dňa sme hrali...
Sadni. Si pripravená na
-maličký kúsok syra? -...Maličký kúsok syra.
Dobre. Na deku. No tak.
Dobrú noc, Bella.
Lucas bol môj človek a ja jeho psom.
Bola som doma.
Vždy, keď Lucas hral hru
-Ísť do práce... -Dobré dievča.
... chodila som s mamou na prechádzky.
-Čo je, zlatko? -Zasa tá veverička!
Musím ju mať.
Ušla mi!
-Bella, nie. -Je tak blízko.
Žiadne naháňanie veveričiek.
No tak, Bella.
Milovala som mamu, vôbec však nerozumela tomu,
-ako loviť veveričky. -Dobre.
Pekný pes.
Prepáčte. Nechcel som vás vyľakať.
Som Gunter Beckenbauer.
Vlastním tamtie domy.
Čo potrebujete, pán Beckenbauer?
Prosím, hovorte mi Gunter.
Ten pach som poznala.
-A neveštil nič dobré. -Pozrite.
Viem, že to váš syn stále volá
na okresný stavebný úrad kvôli tým hlúpym mačkám,
ktorých som sa zbavil.
Ušlo mi už celé leto,
mohli by ste ho teda poprosiť, aby s tým už prestal?
Môj syn neprestane, pán Beckenbauer,
pretože tam stále žijú mačky.
Veterinárna správa vraví opak.
Tak potom klame. A vy tiež.
Čo je to za plemeno? Pitbul?
Nevieme. Našli sme ju pri mačkách, ktoré tam podľa vás nie sú.
Pani, snažím sa len povedať,
že sa so synom nechcete pustiť do vojny so mnou.
Do vojny? Čo vy viete o vojne?
Dobre.
No nech je jasné, že som sa pokúsil
vyriešiť to priateľsky a hrotíte to vy.
Nie, je jasné, že ste sem prišli a vyhlásili nám vojnu.
No tak, Bella, pokoj.
Pokoj. Poď na prechádzku.
Čo je to? Je to studené, mokré.
Zmrzlina!
-Z neba padá zmrzlina! -Bella.
To je sneh.
Iba sneh. A teraz sa vycikaj.
Čo je?
No tak.
Poďme, no tak.
No tak.
Poďme. Áno.
-Sneh a teraz sa vycikaj bolo úžasné! -No tak.
-Lucas je doma! -Ahoj.
Ahoj.
Keď sa domov vrátil Lucas,
-cítila som radosť v celom tele. -Ahoj.
-Čo je to? -Neviem.
Bolo to na dverách.
Ale nie.
Je to od prenajímateľa.
Zajtra príde skontrolovať vodovod.
No ja mám liečbu a ty musíš pracovať.
Čo urobíme s Bellou?
Nemôže tu byť, keď sem príde.
Len sa drž plánu.
Ak ju niekto uvidí, máš padáka.
Neboj sa.
Vzduch čistý. Rýchlo.
V ten deň som hrala Ísť do práce.
Bella. Dobre, zostaň tu. Zostaň.
Zostaň som nemala rada.
Žiadne štekanie, jasné?
O chvíľku sa na teba prídem pozrieť.
Nik ťa tu nesmie nájsť, dobre?
Tak počkať. Kam ideš?
Žiadne štekanie.
Tejto hre vôbec nerozumiem.
Lucas?
Podľa fyzioterapeuta nereaguje.
Odporúča návštevy dvakrát denne.
Dobre, môžeme to skúsiť, no ak...
Dr. Gann,
dovolíte na chvíľu?
-Hej, Valerie. Hneď prídem. -Dobre.
Áno, štekala som, ale zabralo to.
-Si tu. -Nie.
O tom je táto hra?
Bella?
-Preboha, ako vyrástla. -Olivia!
-Ahoj. -Vieš o niekom,
kto by ju postrážil? Len na hodinku, do mojej prestávky.
Len na hodinku.
Dobre, no vieš, že sa so mnou rozprávaš
len vtedy, keď máš problémy so zvieratami, hm?
Vyrušil som vás?
Toto nemôže byť pes na úrade pre veteránov, proti všetkým predpisom.
Viem, Teo. Dnes som Bellu nemohol nechať doma.
Ak ju tam nájde náš domáci, mohli by nás vysťahovať.
Už tomu rozumiem.
Hráme sa na Dav v malej miestnosti.
Takže Bella?
Vieš čo?
Postarám sa o ňu.
Vážení.
Napadlo mi, že na dnešné stretnutie privediem špeciálneho hosťa.
Chcem vám predstaviť milú Bellu.
-Ahoj, Bella. -To je skvelé.
-Pozri na to. -Ako dlho už nepiješ?
Už tak dlho?
Skvelý nápad, človeče.
-Hej. -Vďaka.
-Bude to len raz za čas... -Hej.
Odvtedy sa mi Ísť do práce fakt páčilo.
-Zdá sa, že sa jej tu páči. -Vyzerá to tak.
Motivuje ma len jedno.
Viem, že by mi to prospelo, no...
Vždy som cítila, ako z mamy odchádza smútok,
keď som ju utešovala, rovnako, ako keď mačacia mama utešovala mňa.
Mack, ako si na tom ty?
Je to...
Bolesť, neustále.
-Nebola však jediná,... -Každé ráno.
kto ma potreboval.
Mack bol najsmutnejší.
To je skutočné. Skutočná reč.
Vieš čo? Hej, dievča.
Privediem ju aj zajtra.
Pozri, kto prišiel.
Zrazu som mala kopec nových priateľov.
-Poď, Bella. -Pozri na to.
Drew ma vozil vo svojom malom autíčku.
Bella, otvor ústa.
Steve mal fakt chutné lyžice.
Niektorí z mojich kamošov mali psie známky, presne ako ja.
Dobré dievča.
Bella!
Bella, vylez odtiaľ.
Musíme to oprať. Vylez.
Musíme to oprať sa mi fakt páčilo.
A všetci hrali hru nazvanú Dr. Gann.
Doktor!
-Dr. Gann. -Hej, ideme.
-Zdravím. -Dobré ráno. Ako sa máte?
Dr. Gann. Zalez dnu!
Prišli ste alebo...
-Cením si to. Vďaka. -Ste na rade.
-Ajaj. -To nič.
-Len pomaly. Fajn. -Vďaka.
Fajn. Dobré ráno.
-Dobré ráno, doktor. -Dobré ráno.
-Dobré ráno, Dr. Gann. -Dobré ráno.
-Dobré. -Čo sa deje, pán doktor?
Dobre.
Všetko v poriadku?
Dovidenia.
-Dobré dievča. -Výborne.
Poďme ešte raz!
-Šikovná. -Dobré dievča.
Včera večer som sa bavila.
Ja tiež.
Vždy keď sme teraz s Lucasom šli hľadať tú veveričku,
-šla aj Olivia. -Nabudúce, dobre?
Takže bude aj nabudúce? Rozumiem.
Dobre, poďme.
-Vezmeš Bellu? -Hej.
-Zavolám záchranárom. -Hej.
Hej!
Počkať! Stojte!
Čo to robíte, dočerta?
Stále tam žijú mačky. Nemôžete to robiť.
-Máme povolenie. -To je jedno.
-Robíš si srandu? -Hej!
-Už ťa mám dosť, ty bláznivý... -Už o tom vedia.
Môžeš na minútku?
Prečo mi kazíš život?
Ako ste vôbec získali to povolenie?
Na pozemok mám licenciu. Žiadne mačky.
-Hej. -Vysielam naživo, vrah mačiek.
Žiadne mačky tu nie sú!
Mačacia mama!
Kam ideš?
Žiadne mačky?
Záchranári, pre ktorých pracujem, práve volali stavebnej komisii,
aby vám odobrali licenciu.
Jasné, určite konajú tak rýchlo.
Konajú, keď im zavolá členka nášho predstavenstva.
Je okresná komisárka.
Hej, Gunter.
Áno?
Ohľadom tvojej licencie.
Kto to môže byť?
Neviem. Idem sa pozrieť.
Prepáčte.
Dostali sme sťažnosť, že tu držíte nebezpečné zviera.
Sťažnosť? Od koho?
Ako viete, pitbuly sú v Denveri zakázané.
Kým je vo vašom dome, nemôžeme s ním nič spraviť.
-Pamätám si ho. -Informujem vás,
že ak toho psa odchytíme na ulici,
bude umiestnený do útulku.
Prajem pekný večer.
Dobre, Bella, toto je veľmi dôležité.
Skúsime to znova.
Dobre, pripravená?
A...
Choď domov.
Výborne, Bella.
Choď domov.
Áno.
Najlepšia hra na svete!
Hranie sa na Choď domov znamenalo, že musím hlavu dať presne tu.
Áno! Dokázala si to!
Fakt si šla domov. Výborne.
-Pôsobivé. -Výborne, Bella.
Dobré dievča.
Takže, ak odteraz pôjdeme s Bellou von z domu
a ľudia z odchytu sa ju pokúsia vziať, stačí povedať: „Choď domov.“
Zbožňovala som robiť Lucasa šťastným.
Tá veverička!
Musím ju mať!
Veverička!
Bella?
Bella, všade ťa hľadám.
Zlý pes.
Bella, už to nikdy nesmieš urobiť.
Na okne mi nezáleží, nemôžeš však utekať z domu.
Tak moment, kamoš.
To zviera musím odchytiť.
-To teda nie. -Áno. A tamto mám posily.
Toto je pitbul. A ide o legálny odchyt.
Ak bude klásť odpor, zatknite ho.
Choď domov, Bella.
Bella, choď domov.
-Choď domov, Bella. -Ale ty ma potrebuješ.
Bella.
Bella, prosím, choď domov.
Prosím, choď domov, Bella.
To je ono.
-Len pokoj. -Bella, choď domov.
Pokojne. Takto.
Nerobte to.
-Pane. -No tak.
Pane, pustite ju.
Musíte toho psa pustiť.
Nie s tým na krku.
Pusťte ju.
Chuck, dovoľ mu to.
To nič, Bella.
To nič. Mám ťa.
Poď so mnou.
To nič. Mám ťa, zlatko.
To nič.
Bella, pokašľal som to.
Mrzí ma to.
-Dobre. -Zrazu
-som zacítila pach mnohých psov. -Si v pohode. To nič.
Prídem po teba, Bella. Jasné?
Prepáč, že som neurobila Choď domov, Lucas.
-Nedovolím im ublížiť ti. -Dobre, to stačí.
Odstúpte od auta, prosím.
Odstúpte.
Prosím.
Lucas?
Bolo tam hlučno a všetky psy boli také smutné.
Dobre.
Sem.
Myslela som, že keď budem dobrý psík, pustia ma za Lucasom.
Sadla som si.
A znova.
Neštekala som.
Veľa som štekala.
Fakt som potrebovala Lucasovu deku.
Mala som urobiť Choď domov.
Tak poď.
Ahoj.
Vydrž.
Neprídeš mi ako nebezpečné zviera, slečinka.
Tak poď.
-Ahoj! -Lucas!
-Ahoj. -Som pripravená urobiť Choď domov.
Ahoj. Vidíš, prišiel som.
-Prišiel som. -Nuž, prvú vec máme vybavenú.
Zjavne je to váš pes.
Dobré dievča, ja viem. Dobré dievča.
Dobre. Tak.
Takže ste zaplatili pokutu.
Musím vám len dať údaje o prepustení.
V Denveri je na klasifikáciu psa ako pitbula potrebná zhoda troch
pracovníkov veterinárnej správy, že ide o pitbula.
A Bellu tak označili.
Čo znamená „označený pitbul“?
Ak ju znova odchytia, dajú ju usmrtiť.
-Čože? -Taký je zákon.
Pitbul je veľmi široký pojem. Ako keby ste povedali „poľovnícky pes“.
Mestská rada v podstate odhlasovala, že pes môže byť vykázaný
z mesta na základe výzoru.
To je v podstate psí rasizmus.
Viem. Je to hlúpe.
Veď Bella je ten najjemnejší pes na svete.
Mali by ste ju vidieť v nemocnici s veteránmi.
Milujú ju tam.
Čo ak sa presťahujeme?
Do Goldenu alebo niekam mimo mesta?
To by šlo.
Máte niekoho, kto sa o ňu dovtedy postará?
Moja teta a strýko žijú vo Farmingtone.
-Možno by nám pomohli. -V Novom Mexiku?
Veď to je vyše 600 kilometrov.
Som fakt pripravená urobiť Choď domov.
Dobre, ideme. Mám tvojho dinosaura.
Čo tu ešte máme?
Si milá, že to robíš.
Sme radi, že môžeme pomôcť.
Olivia je zlatíčko.
Nuž, sme pripravení.
Budem v aute.
Prečo sú všetci takí smutní?
Veď sme všetci doma.
Bella, veľmi ma to mrzí.
Čoskoro sa uvidíme.
Dobre, vytratím sa zadným oknom.
Aspoň tam nie je žiadna sieťka.
Hej.
Hej, poď sem.
Zdravím.
Dosť.
Pomoc sem určite nedorazí včas, aby vám pomohla.
Chápeme hru, ktorú tu hráte.
To Gunter, však?
Pracujete preňho?
Možno ste len kamoši.
Necháte môjho syna
prejsť k tomu autu, aby sa rozlúčil so svojím psom
bez zasahovania.
Rozumiete?
Rozumiem.
Tak poď, Bella. To je ono.
Hej.
Si skvelá, Bella.
Viem, že to nepochopíš, ale neopúšťam ťa.
Len ťa musím poslať niekam do bezpečia.
Kam to ideme?
Prečo s tebou nemôžem sedieť vpredu?
Tu máš.
Bez tvojej deky ani na krok.
Prečo mi priniesol moju deku od Lucasa?
Mala by byť na posteli.
Sľubujem, že už čoskoro pôjdeš znova domov.
Lucas povedal „domov“, no potom zavrel dvierka.
Potrebujem Lucasa!
Prosím! Nie!
Jeho pach slabol.
Stále viac som sa vzďaľovala.
Ovoňala som Lucasovu deku, aby mi bolo lepšie,
no nebol to Lucas.
VÍTA VÁS FARMINGTON, NOVÉ MEXIKO
Sadni.
Bella, poď sem.
Áno.
Si krásna. Áno, si.
Títo ľudia boli milí.
Starali sa o mňa, no neboli moja rodina.
Toto nebol domov.
Haló?
Ahoj, ako sa darí?
Je v poriadku. Hej. Vážne?
Dobre. Fajn. Uvidíme sa zajtra.
Hádaj čo?
Našli si pekné miestečko v Goldene
a zajtra si po teba prídu.
Som si istý, že už chceš ísť domov. Si dobrý psík, Bella.
Jose povedal „Ísť domov“.
-Si dobrý psík. -Ale ako?
Dobrú noc.
Znova som to pocítila.
Mala som byť s Lucasom.
Musela som nájsť spôsob, ako sa k nemu dostať.
Nevedela som, čo je tá hlučná vec,
no Jose sa s ňou fakt rád prechádzal po dvore.
No tamto si pamätám z hry Sneh a teraz sa vycikaj.
Počkať.
Áno!
Idem na to!
Idem domov!
Vedela som, že domov je veľmi ďaleko.
No vedela som, že idem správnym smerom.
Akoby ma niečo ťahalo, ako keď som na vôdzke
a niekto mi vraví, kadiaľ ísť domov.
A vedela som, že ak budem pokračovať, znova stretnem Lucasa.
V tú prvú noc som bola hrozne unavená.
A bolo tam toľko rôznych pachov.
Čo je to?
Vyzerá to ako mačka, no páchne to ako pes.
Dúfam, že sa to nevráti.
Bol čas na raňajky,
no nikde som nevedela nájsť misku s jedlom.
Nie je síce v miske,
no dám si to.
Tieto raňajky sú fakt rýchle!
Potrebujem raňajky!
Uloviť tieto raňajky bolo ťažšie než uloviť tú veveričku.
Bola som taká hladná ako ešte nikdy.
Ľudia.
Tam dole sú ľudia.
Svorka.
Možno by som ich nemala vyrušovať.
Ale som taká hladná.
Ten s jedným zubom je veľký.
Budem slušná a ovoniam, kde ostatné psy nechali značku.
Čože?
Vedie ich Strapáčik?
Ďakujem.
Skvelá svorka.
Vedeli presne, kde zohnať to najlepšie kura.
Hej, tu ste.
Áno, špecialita dňa. Kura.
Chutí vám to.
Tohto chlapíka s kurou milujem.
Dobre. A je to.
Teraz môžete ísť. Bežte.
Už idem.
Jednozub bol odvážny lovec,
ktorý sa ničoho nebál.
Bolo vzrušujúce učiť sa od neho loviť.
-Táto svorka bola zábava. -Ahojte.
Ahojte, zlatíčka.
A ty si kto? Si nová?
Tu máte, miláčikovia. Áno.
Utekajte domov. Choďte domov.
Odkiaľ vedela, že robím Choď domov?
Choď domov!
-Bol to nádherný deň. -Dobrý chlapec, Seržant.
No kam ide Jednozub?
Dobre, poď dnu, no tak.
A aj Strapatý zadok?
Takže sme ostali len my dvaja, Strapáčik.
Počkať.
Každý v tejto svorke má svojich ľudí.
Strapáčik chcel, aby som šla s ním a bola súčasťou jeho rodiny.
Vyzeralo to tam fajn s množstvom dobrých pachov.
Vedela by som tu byť šťastná.
No oni ma nepotrebovali.
Mama ma potrebovala.
Lucas ma potreboval.
A ja som potrebovala ich.
Lucy! Tu si.
Takže som musela ísť ďalej domov.
MOŽNÝ VÝSKYT MEDVEĎOV
Keď som už vedela loviť, potrebovala som ísť tam, kde sú ľudia
a robiť to, čo ma Jednozub naučil.
HĽADÁ SA PES ODMENA – BELLA
POZOR Ste v oblasti výskytu medveďov
Potvrdený VÝSKYT KOJOTOV v oblasti POZOR
Cítila som krv.
Bolo to najväčšie zviera, aké som kedy videla.
A stalo sa mu niečo veľmi zlé.
Poďme. Tadiaľto.
Už ho vidím. Poď.
Musí mať cenu aspoň tisíc dolárov.
Minimálne. Nádhera.
-Čo povieš? Zhruba 60 kilogramov? -Hej.
-Hej, odfoťme sa. -Rozhodne.
Dobre, pripravený?
-Hej. -Tak.
Je nádherná.
-Hej, tá pôjde na stenu. -Hej.
Čo je to?
Vyzerá trochu ako mačka.
Dúfala som, že pôjde so mnou, aby ju nechytili tí zlí muži.
Tá mačka páchla úplne inak ako všetky mačky, ktoré som poznala.
Šla za mnou?
Hej, šla.
A vtedy mi došlo, že to ešte nie je dospelá mačka.
Bolo to len mačiatko.
Poriadne veľké mačiatko.
No tak, Veľké mača, tadiaľto.
To veľké zviera muselo byť jeho mama.
Veľké mača mi pripomínalo Psiu mamu
a smútok, ktorý som cítila, keď ju odviedli.
Potrebovala niekoho, kto sa o ňu postará.
Matka už nemohla Veľké mača nakŕmiť,
tak som to urobila ja.
Odteraz som bola jeho mamou ja.
Veľké mača potrebovalo jesť. A ja tiež.
A tak som spravila to, čo by urobila každá mama.
Šla som loviť.
Prepáč, bábätko!
Hej! Pusť to!
Po nociach sa Veľké mača často túlalo samo.
A ja som spala a snívala o domove.
Si pripravená na maličký kúsok syra?
Tu máš. Dobré dievča.
Si skvelý psík, Bella.
Čas plynul a Veľké mača rástlo,
napriek tomu nechápalo, ako hrať hru Choď domov.
Takže keď sa snažilo ma od nej odviesť,
vždy som ho musela naviesť späť.
Vždy, keď šlo Veľké mača v noci von, niekto jej dal jedlo.
Mačky milujú ryby,
no priala som si, aby jej niekto dal kura.
Zohrievali sme sa navzájom.
Boli sme rodina.
Niečo som cítila už od rána.
Niečo ako psa.
Najprv som ich začula.
Potom zbadala.
Ich pohľady boli chladné.
Lovili nás.
A ja som musela ochrániť Veľké mača.
Hej! Zmizni! Padaj odtiaľto!
Utekaj! Zmizni!
Hej, pozrite.
-Je to rys? -Nie, to je puma.
Mladá puma.
-Veľké mača sa bálo ľudí. -Je rýchla.
No rozhodla som sa zistiť, či nám dajú jedlo.
Podľa mňa bola vystrašená.
Ešte nikdy som nevidel pumu v divočine.
Teda, bola obrovská. Na dĺžku mohla mať aj tri metre.
-Možno aj tri a pol. -Hej.
Hej. Pozrime sa, či nemáš psiu známku s menom.
Kto je dobré dievča?
-Je rozkošná. -To je.
Dáš si šunku?
-Tu máš. Daj si. Sadni. Dobré dievča.
Volá sa Bella.
Daj labku. Dobré dievča. Tu máš.
A je tu telefónne číslo. Lucas Ray.
Lucas?
Zavolám mu.
Hej, chlapi, mám pocit, že sa tam niečo hýbe.
Dobre, hlasová schránka.
Dovolali ste sa Lucasovi...
-To je on! -... asistentovi manažéra prípadov
v nemocnici pre veteránov McLaren. Nechajte mi správu.
Ak voláte ohľadom môjho strateného psa Belly...
Človeče, je poriadne rozrušená.
... nechajte mi číslo alebo zavolajte Olivii na číslo 612 589 1743.
Čože?
-Puma! Do dodávky! -Preboha.
Som tu, Lucas.
Som tu.
Je tu sneh a teraz sa vycikaj!
Tvári sa, že to bola hračka.
Pes!
Už tak dávno som sa nehrala s iným psom.
Dutch, na čo to brešeš?
Hej.
-Ticho. No tak! -Sklapni!
Dutch!
Ty hlúpy pes!
Dutch!
Zmiznite odtiaľ!
Dutch!
Cítila som z toho psa strach.
Musí byť tu dolu. Toto sú jeho psy.
-Tu je! -Poďme.
Dýcha?
Zavolaj záchranku.
Dobre, hlavu hore.
-Zvládne to? -Áno.
Zachránili ste mu život.
A čo tie psy? Sú jeho.
Nuž, je to asi na vás.
Môžeme vám zavolať veterinárnu službu, no nemôžeme na nich čakať.
Prepáčte, veľa šťastia.
Asi teda pôjdu s nami.
Tak poďte, psy.
Veľké mača!
No tak, ideme.
Neberte ma od nej. Potrebuje ma.
Ideme, no tak.
Nie.
No tak. Ideme.
Prosím.
Dutch, poď sem.
Poď sem, zlatko. Môžeš nám veriť.
Prečo mám pocit, že si to potajme užívaš?
Mám rád psov.
Túto však musíme nakŕmiť viac.
-Vidieť jej rebrá. -Von.
Hej, nie. Neškriab.
Ako sa voláš?
Molly? Ellie?
Pusťte ma von.
-Blanche. -Blanche?
Robíš si srandu.
Pes mojej matky sa volal Blanche.
Nuž, to veľa vysvetľuje.
Vidíš? Páči sa mu tu.
Gavin, musíme tomu pánovi jeho psy vrátiť.
Rád pozerám The Golden Girls .
Úplne slabučko som zavetrila Veľké mača vo vetre.
Čakalo na mňa.
A niekde ďalej Lucas a domov.
Beatrice? Millie?
Sadie?
Chloe?
Bella! Vidíš? Vravel som. Volá sa Bella. Dobrý psík.
-Odkiaľ vieš moje meno? -Voláš sa Bella.
Keď sa vrátime do mesta, dostaneš
známku s menom.
Presne tak.
Gavin.
Dutchovi sa tu páčilo a mne tiež.
Mali sme jedlo, keď sme potrebovali.
Chceš pochúťku?
Boli sme dnu a v teple.
S Dutchom sme mali mäkké miestečko na spánok.
A jeden druhého.
Začala som sa tam cítiť ako doma.
-Ahoj. -Ahoj.
Čo je to?
Na oslavu dokončenia tvojho románu.
Hej. Poď ku mne.
Dal si na ich známky naše telefónne číslo?
Koho číslo som tam mal dať?
Táto vôňa mi bola povedomá.
Pomáhaš mi? Rada perieš, Bella?
-Ahoj. -Prať? Tú hru poznám.
Asi áno.
Hej.
Čo sa stalo?
Počkáte chvíľku, prosím?
Ten chlap z lavíny. Jeho sestra.
Pustili ho z nemocnice.
Prepáčte...
Áno, som si istý.
Dutch tu už rozhodne predtým bol.
Mal označkované prakticky všetko na dvore.
Len pomaly, Dutch.
Dobrý deň. Pán Kurch?
-Poď, Bella. -Pán Kurch? Haló?
Som tu vzadu.
Preboha! Dutch.
Zlez zo mňa!
Nuž, Dutch vás len rád vidí.
Mám 11 posratých zlomenín a ten pes po mne skáče.
Zlez zo mňa. ty hlúpy pes!
Dutch bol šťastný, že vidí tohto muža,
no aký muž by nebol šťastný, že vidí Dutcha?
Som Taylor. Toto je Gavin.
My sme vás vyhrabali.
Nič z toho si nepamätám.
Viem len, že mi sestra vravela, že mi prinesiete psa,
čo je absurdné.
Absurdné?
Nerozumiem vám.
Vyzerám, že sa dokážem postarať o psa?
No sú to vaše psy.
Psy? Toho druhého som v živote nevidel.
Bella nie je vaša?
No snažila sa vás vyhrabať.
Neberiem si ani jedného.
No aspoň Dutcha si musíte vziať.
To, čo urobíte s tým druhým,
urobte aj s Dutchom.
Tak poďte, psíky.
Ideme, Dutch. No tak.
Poď.
-Poď. -Ten muž si zaslúži byť sám.
Poď sem.
Poď, Bella.
-Dobré dievča. -Hej.
Takže teraz máme dva veľké, uslintané psy.
Ako som to vždy chcel.
Sú to dobré psy.
-Hej, sú. -Hej, poď sem.
-Poď sem, Bella. Poď. -Takto.
Vydrž.
Sneh sa roztopil, no vedela som, kde som.
Blízko posledného miesta, kde som zbadala Veľké mača.
A zrazu som to pocítila.
Trhnutie tej neviditeľnej vôdzky, silnejšie ako kedykoľvek predtým.
Vieš, čo by sme mali urobiť? Ísť do zvieracích potrieb.
Potrebujeme granule pre psy.
Dutch chcel, aby som zostala.
-A bola súčasťou jeho novej rodiny. -Hej! Hej, psy! Nie.
Nie, to je priďaleko.
-No tak! -Poďte sem.
-Bolo by to také jednoduché. -Psy! Hej, Dutch.
-Dutch. -No tak.
-Hej, psy. -Bella, k nohe.
Dutch.
-Bella, no tak. -To je ono.
Dutch konečne odišiel domov,
-do domova, ktorý si zaslúžil. -Dobrý chlapec.
-Hej, no tak, Bella. -K nohe.
-K nohe, Bella! -Super. Zostaň.
Bella!
-Počkaj, Bella! -K nohe.
Bella, k nohe!
Dutch našiel svojho Lucasa.
-No tak. K nohe, Bella. -Bella.
Ja som musela nájsť toho svojho.
Bola som zasa hladná.
A chýbalo mi Veľké mača.
A Dutch.
Musela som nájsť ľudské príbytky, aby som sa najedla,
aj keď boli mimo mojej trasy domov.
VOĽNÉ IZBY
Prehľadala som celé mesto,
no všetky dobré miesta na lov boli zatvorené.
Počkať, nie je to...
POTRAVINY
Kura!
A tam bolo.
Akoby vedeli, že prídem.
Hej!
Zastavte to psisko!
Hej! Zastavte to psisko!
Chyťte ho. Mám ho! Hej!
Jedlo na dlážke patrí vždy psovi!
Kura!
Bolo lahodné.
Veľké mača by si pochutnalo.
Hej, možno by si si dala trochu tohto.
A trochu vody.
Dobré dievča.
Výborne.
Dobre, slečna.
To nič. Ahoj.
Hej, si krásna. Áno.
Hej, čo je toto?
Pozrime sa. Psia známka.
Píše tu Bella.
Aj mne dali psiu známku.
Vedel, ako sa volám.
-Už sme sa stretli? -Aj bez známok
majú v záznamoch moje biometrické údaje.
Poďme.
Dobré dievča.
-Nie. -Dobré dievča.
veterán bezdomovec... potrebujem $$ na žrádlo pre psa - Boh vám žehnaj
Volal sa Axel
a vždy ma mal na vôdzke.
-Ahoj, kráska. -Ahoj.
Si chutnučká.
-Tu máte. -Dovidenia.
Ďakujem.
Zarábaš mi, Bella.
Niečo mi na ňom bolo povedomé.
Axel bol smutný rovnakým spôsobom ako Mack.
Rovnakým spôsobom ako Mama.
Chcela som sa zabávať, rovnako ako so svorkou,
no Axel nerozumel, že psy potrebujú hru.
Len pokoj, dievča.
Zohrievali sme sa navzájom.
Dobrý psík.
Postaral sa, aby som nikdy nehladovala.
Dobrý psík, Bella.
Pomaly sa vzduch otepľoval.
No Axel bol čoraz smutnejší.
Neverila som, že mi ešte niekedy dá dole vôdzku.
Nepáčilo sa mi byť na reťazi.
Cítila som, že je to nesprávne.
Nevedela som, ako Axelovi pomôcť a ešte sa postarať aj o seba.
Potrebovala som ísť domov.
Mám ťa rád.
Sme tu len ty a ja.
Si jediná kamoška, ktorú mám.
Mám ťa rád, Bella.
Mám ťa rád.
Len ty a ja, Bella.
Ty a ja.
Bella, mám ťa rád.
Mám ťa rád, Bella.
Mám ťa rád.
Ležala som pri Axelovi a teplo z neho pomaly unikalo,
až kým už nebol žiadny Axel
a jeho smútok bol preč.
Sedela som tam, ako dobrý psík,
a myslela, že niekto po mňa príde.
Nikto neprišiel.
Byť dobrým psíkom nefungovalo.
Akoby na mňa celý svet zabudol.
No nemohla som sa vzdať.
Bola som veľmi smädná.
Potrebovala som vodu.
Dobre, Bella, toto je veľmi dôležité.
Si pripravená? Dobre.
Choď domov.
To je ono.
Choď domov, Bella.
Choď domov.
Poďme, tadiaľ vedie skvelá cestička.
Hej, počkaj na mňa!
-Rýchlo. Vždy zaostávaš. -To teda nie.
Hej, pozeraj, pes.
Ľudia.
-Čo mu je? -Neviem.
Pozor, môže mať besnotu.
Nemá besnotu, ty pako.
Uviazol tam. Dobrý psík.
Dobrý psík.
Je na reťazi.
-Čo to je? -Je tam nejaké telo.
Páni.
-Ten pes je k nemu priviazaný. -Je mŕtvy?
Asi áno.
Čo urobíš?
Dobrý psík.
Voda mi ešte nikdy nechutila viac.
Už som vedela, že moja cesta bola oveľa dlhšia, než som si kedy myslela.
Dve zimy.
Koľko zím ma ešte čaká?
A koľko ich ešte vydržím?
Ich pach bol všade.
Znova ma lovili.
Vedela som, že prídu.
No rozhodla som sa nedať im najavo svoj strach.
Je to...
Áno, Veľké mača.
A teraz je už skutočne veľké.
Byť znova spolu bol skvelý pocit.
A videla som, že Veľké mača to cíti rovnako.
Vedela som, že Lucas by bol zo stretnutia s Veľkým mačaťom vzrušený.
A všetci by sme spali v jednej posteli.
Lucas bude rozhodne potrebovať väčšiu posteľ.
Teda, to je nový pach.
Neviem, čo sú to za zvieratá, no ani ma to nezaujíma.
Veľké mača!
Tam je to.
Domov a Lucas.
Veľké mača chcelo, aby som šiel s ním,
a ja, aby šlo ono so mnou.
Vtedy mi došlo, že Veľké mača so mnou domov nepôjde.
A nebude spať na posteli.
Vždy budem tvoja mačacia mama.
Milovala som Veľké mača.
No vedela som, že ju už nikdy neuvidím.
MESTSKÁ HRANICA
Pes!
Šteňa, poď sem. Ku mne, šteňa!
Poď sem, šteňa!
-Ste v poriadku? -Áno.
Už sa zastav. Prosím.
Čo sa to deje?
-No tak. -Stoj, prosím.
-Poď sem, kamoš. -Poď sem.
Poď sem, dievča. No tak.
Poď sem.
Veľmi to bolelo, no musela som ísť ďalej.
Ulice a domy začali byť povedomé.
Konečne som urobila, čo mi Lucas kázal.
Prišla som domov.
Lucas! Mama!
-Kto je tam? -Lucas!
Sem nesmieš ísť. No tak.
No tak. Pekne vyjdi von.
Všetko tu bolo iné.
No tak. Dám ti niečo pod zub, ak vyjdeš von.
Lucas? Mama?
Preboha.
Kde boli?
Mám tu zatúlaného psa, ktorý mi vošiel do domu.
Cítila som, že boli preč už veľmi dlho.
Tak veľmi som sa snažila a prešla takú cestu.
Nemohla som už ani o krok ďalej.
Mačacia mama?
Ako to, že si taká malá?
-Volali ste kvôli zatúlanému psovi? -Áno.
-Ty. -Ty.
Mačacia mama sa dívala, ako odchádzam, rovnako ako Veľké mača.
Tak sa asi mačky lúčia.
Zostávalo jediné miesto, kde hľadať Lucasa.
-Výborne. -Zatiaľ ahoj.
-Ahoj. -Čau.
NEMOCNICA PRE VETERÁNOV Hlavný vchod
-Psy? -Áno, dobrý chlapec.
Kedysi som tu bola iba ja.
-Olivia? -Čo?
Myslím, že sem vošiel zatúlaný pes.
Zaznie budík, vstanem.
Mám kam ísť.
Tá práca sa mi páči.
Neverím.
To nie je možné.
Bella?
Je to ona! Poď sem! No tak, dievča.
Čo sa ti stalo, dievča?
Čo? Čo je?
-Nie. -Lucas?
To nie je možné.
Lucas! Lucas!
Bella! Ty žiješ!
Neverím tomu.
Bella, kde si bola celý ten čas?
-Je to Bella? -Áno, je to skutočne ona.
Preboha. Je to už dva a pol roka.
-Ahoj. -Lucas! Olivia! Mama!
Prišla som domov!
-Prišla domov. -Ja viem.
Zavoláš veterinárovi, že sme na ceste?
-Hej. -Naštartujem auto.
Lucas? Vonku čaká policajt. Vraj máš s tým psom vyjsť von.
Veľmi ma to mrzí.
Poďme.
Žartuješ?
V poriadku, vážení.
Žiadna dráma, niet sa čoho obávať.
Prišiel som len po toho pitbula.
A ak mi v tom niekto bude brániť,
títo policajti ho zatknú.
Nechceme žiadne problémy,
no musíme odchytiť to zviera.
Napadlo mi, že sa pozriem, prečo je polovica okrsku
pri bežnom ohlásení z veterinárnej služby.
Niekto mi k tomu niečo povie?
Kapitán, som tu kvôli odchytu a niektorí z týchto ľudí
sa z toho snažia urobiť problém.
Ide o marenie výkonu, prechovávanie nebezpečného zvieraťa
a porušovanie zákonného poriadku.
Tak teda, kto z vás je zodpovedný za všetky tieto zločiny?
Myslel som si, že to tak bude.
To je pitbul?
Podľa mňa nevyzerá ako pitbul.
Pane, je to môj pes a je zranená.
Beriem ju k veterinárovi.
Nuž, obávam sa, že Chuck má pravdu.
Vášho psa musíme vziať do útulku.
Dobre.
No budete musieť prejsť cez
1. batalión, 3. divíziu námornej pechoty Spojených štátov.
1. pechota, armáda.
82. výsadková divízia, armáda USA.
6. flotila, námorníctvo Spojených štátov.
101. výsadková, Škriekajúce orly.
4. divízia pechoty, armáda USA.
Naozaj to chcete hrotiť?
A vy?
Pani, mojou prácou je presadzovať zákon
a zákon vraví, že toho psa musíme odchytiť.
Ak to znamená použitie paralyzérov a slzotvorného plynu,
tak v poriadku.
Na základe vyhlášky mesta Denver osem, pomlčka...
Počkať.
Povedal Denver.
Správne.
No toto nie je Denver.
-Toto je federálne zariadenie. -Prosím?
Nemocnica pre veteránov je federálna.
Technicky nie je súčasťou Denveru.
Tak, a je to, kapitán.
Žiadna potýčka nebude, pretože sme mimo vašej jurisdikcie.
Takže, kde ste vy dvaja slúžili?
-V Basre. -V Kábule.
Hue, ofenzíva Tet.
Dobre. Šou skončila. Balíme.
Áno.
Ak uvidím tohto psa mimo tohto pozemku, zastavím vás.
Nie, nezastavíte.
Chuck, dostávam na vás viac sťažností
než na všetkých ostatných pracovníkov služby dohromady.
Odovzdajte vozidlo. Sťahujem vás z terénu.
A nikto nikoho nezastaví kvôli nejakému psovi.
Jasné?
Dobre.
Páni, Bella, tak veľmi si nám chýbala.
Nerozumiem, čo sa práve stalo,
no som si istá, že to bolo niečo dobré.
DOBRÝ DEŇ - VÍTA VÁS GOLDEN DOMOV ZÁPADU
Pozri, čo som našla v truhlici.
Úplne som na ňu zabudol.
-Poď sem. -Pamätáš si to, Bella?
Moja Lucasova deka!
-Chcel som niečo vyskúšať. -Áno.
Keď bola malá, toto mala najradšej.
No po tom všetkom, čím si prešla, si to možno nebude pamätať.
Bella, chcela by si...
-maličký kúsok syra? -maličký kúsok syra.
Pamätá si.
Je to úžasný pes.
Skutočne áno.
Naozaj som bola doma.
S Lucasom a Oliviou.
Bola som tam, kde som potrebovala byť.
A Veľké mača bolo tam, kde potrebovalo byť.
Konečne som pochopila,
že tá neviditeľná vôdzka, ktorá ma viedla k Lucasovi,
bola z lásky.
Bol môj človek.
A ja som bola jeho pes.
Preklad titulkov: Michal Papák